Pasakysiu kelias mintis, kurios kilo perskaičius straipsnį „Per tris mėnesius išsiaškinęs visas aplinkybes už Lietuvos saugumo politiką atsakingas darbietis pateikė atsakymą“.
Jame yra teiginys, kad: „(...) grėsminga situacija, 2009 m. susidariusi prie Lietuvos Seimo rūmų, kuomet priešiška valstybė į šalies sostinę „galimai“ atsiuntė savo turistus“.
O Lietuvoje yra tarnybos, galinčios tiksliai įvardinti: ar tai buvo Rusijos turistai, ar ne?
Kiek pamenu, dauguma riaušininkų buvo sulaikyti Lietuvos teisėtvarką užtikrinančių tarnybų. Kiek tarp jų buvo Rusijos piliečių? Juk tokią informaciją laisvai gali pateikti Policijos departamentas. Nes dėl kiekvieno sulaikytojo rengiami protokolai, pareigūnai rašo tarnybinius raštus, renkama informaciją apie galimai antivalstybinę veiklą ir t. t. Pagal faktą – riaušių sukėlimą – buvo iškeltos baudžiamosios bylos, vyko ilgi teismo procesai.
Kokią informaciją apie turistus turi ar turėjo VSD? Juk būtent tai yra VSD kuruojama sritis – stebėti ir analizuoti galimas grėsmes valstybei, informaciją apie tai pateikti atsakingiems valstybės pareigūnams.
Panašaus pobūdžio informaciją galima gauti iš VSAT (Valstybės sienos apsaugos tarnybos), nes ji atlieka rizikos analizes, fiksuoja tendencijas, galimas grėsmes, kurias gali sukelti atvykėliai. VSAT lengvai gali pateikti informaciją, ar 2009 m., prieš pat riaušes, buvo padidėję atvykėlių srautai iš Rusijos? Ar tai atsispindi tuometinėse VSAT pateiktose rizikos analizėse?
O kalbant apie buvusių uolių sovietinių partorgų, komjaunuolių ir komunistų, dabar nepriklausomos Lietuvos NSGK narių interpretacijas, vertinant dabartines grėsmes Lietuvai, reiktų pažymėti, kad, vertinant pagal klasikinio žanro apibrėžimą, kurį jie turėjo atmintinai išmokti buvusiose sovietinėse aukštosiose partinėse mokyklose, perversminė revoliucinė situacija, kai viršūnėlės negali, o apačios nenori, – šiuo momentu tokia situacija Lietuvoje neįmanoma iš principo. Nes sisteminė opozicija nepajėgi. O rimtos nesisteminės opozicijos Lietuvoje nėra ir būti negali, nes katastrofiškai blogėjant situacijai, kai tauta skursta ir nyksta, žmonės pasirenka ne pasipriešinimą, ne kovą dėl savęs ir savo tautos išlikimo, ne pokyčius ir kovą dėl jos, o emigraciją.
Kitaip sakant, valstybėje (Lietuvoje) situacija katastrofiškai blogėja, bet viršūnėlės nieko nedaro ir, tiesą sakant, nieko daryti negali, nes didžiąja dalimi – tai sovietinio mentaliteto politikai, jie kitaip mąstyti, veikti nesugeba. Nes, kaip savo laiku labai teisingai pastebėjo Jonas Kronkaitis, „visi, kas gimė sovietinėje Lietuvoje, yra užsikrėtę sovietiniu virusu“, ir jis buvo visiškai teisus. O apačios (statistiniai darbingo amžiaus LR piliečiai ir jaunimas) pokyčių visiškai nenori, jie pasirenka emigraciją.
Tad kalbėti apie kažkokias grėsmes, kylančias iš Lietuvos piliečių, gali tik asmenys, nesuvokiantys tikrovės. O dėl grėsmių, kylančių iš išorės, tai tam yra specialiosios tarnybos, kurios privalo užtikrinti Lietuvos valstybės nacionalinį saugumą. Ir jeigu jos to padaryti nesugeba, tai kyla klausimas, kam apskritai tokios tarnybos reikalingos.
P. S. Kelios vaizdo akimirkos iš Š. Puidoko išsakytų įžvalgų pasinaudojus skype priemone:
![](/static/img/logo_bottom.png)