Visame Vakarų pasaulyje vykstantis tautų pavasaris – jau akivaizdus ir nesustabdomas reiškinys.
Globalistiškai orientuotos propagandos pastangos vaizduoti jį kaip trumpalaikį ir savaime nuslūgsiantį „autoritarinio ir populistinio nacionalizmo protrūkį“ ar net „atavistinį recidyvą“ bliūkšta akyse ir darosi vis neįtikinamesnės regint tautinių jėgų rinkimines pergales vis naujose šalyse.
Ši tendencija iš esmės keičia padėtį ES ir jos raidos perspektyvas. Neišvengiami gelminiai geopolitinės pasaulio ir Europos tvarkos pokyčiai gali tapti pragaištingi jiems nepasiruošusioms ir nesiruošiančioms šalims.
Lietuvai dėl šalies trapios ir pažeidžiamos geopolitinės ir saugumo padėties jie gali būti ypač sunkūs. Tačiau šalies politinė, akademinė ir žiniasklaidos nomenklatūra elgiasi panašiai, kaip elgėsi jų pirmtakai praėjusio amžiaus devintame dešimtmetyje SSRS padvelkus „pertvarkos“ vėjams.
Tada, kaip ir šiomis dienomis, vykstančių pokyčių stengiamasi nematyti arba bandoma juos nutylėti ar sumenkinti jų mastą ir reikšmę.
Šiame nykiame kontekste kaip šviežaus intelektualinio oro gūsis išsiskiria politikos filosofo ir apžvalgininko V. Laučiaus straipsnis („Kad nepasikartotų idėja „Ir tuomet dirbom Lietuvai“). Jame kviečiama atsikratyti sovietinio mąstymo įpročių bei paveldo ir siūloma fundamentali idėja Lietuvai – tapti tikra ir visaverte valstybe.
Prof. V. Radžvilo komentaras V. Laučiaus straipsniui:
![](/static/img/logo_bottom.png)