Esu Vytautas Jonas Kazlauskas. Tai nėra mano tikras vardas. Esu bet kuris iš Jūsų, toks kaip Jūs. Domiuosi tuo, kas vyksta pasaulyje ir čia išsakysiu savo daug kam galbūt nepatiksiančią nuomonę.
Teko lankytis Irane prieš kelerius metus, kai Mahmudas Ahmadinežadas užėmė šios šalies prezidento postą (2005–2013). Žmonės puikūs, šalis draugiška, graži, išmintingai besitvarkanti pagal savo įstatymus. O va prezidentą tuo metu sisteminė Vakarų ir Lietuvos medija (vengiu žodžio žiniasklaida, nes dažniausiai medija skleidžia ne žinias, o melą ir gandus) kaip tik nevadino: antisemitu, žiauriu diktatoriumi ir pan. Viskas nutiko dėl 2005 m. spalio 26 d. kalboje „Pasaulis be sionizmo“ M. Ahmadinežado pasakytos frazės, kad „jei europiečiai sako tiesą, kad jie nužudė 6 milijonus žydų Holokausto metu per Antrąjį pasaulinį karą – o atrodo, kad jie teisūs, jei vis kartoja tai ir suiminėja bei kalina tuos, kas tam nepritaria, kodėl Palestinos tauta turėtų mokėti už šį nusikaltimą?“
Ši frazė buvo perversta aukštyn kojomis, išversta neteisingai, ir Irano prezidentas tapo vos ne blogio simboliu. Juolab kad dar 2002 m. sausio 29 d. tuometinis JAV prezidentas Džordžas V. Bušas „blogio ašimi“ ir „teroristų sąjungininkėmis“ pavadino Iraną, Iraką ir Šiaurės Korėją. Sadamą Huseiną 2006 m. gruodžio 30 d. amerikiečiai viešai pakorė, Šiaurės Korėjos branduoliniai bandymai stebimi, o Irano niekas taip ir neatsiprašė...
... kol Lietuvos diplomatijai nepradėjo vadovauti užsienio reikalų ministras, praeityje žymus komjaunuolis Linas Antanas Linkevičius, einantis savo pareigas nuo 2012 m. gruodžio 13 d. Praėjo vos treji metai, ir štai jau 2016 m. gegužės 28 d. ir gegužės 29 d. pranešimuose kadaise „blogio ašimi“ tapęs Iranas priėmė vienos iš ES šalių užsienio reikalų ministrą. Pasirašyti įvairūs svarbūs dokumentai, apie prieš vos kelerius metus vykusius Irano aplojimus – nė žodelio.
Kodėl? Manau, kad tai – pasiruošimas susitaikymui su Vladimiru Putinu, Rusijos prezidentu. Juk 2014 m. lapkričio 10 d. prezidentė Dalia Grybauskaitė Rusiją pavadino „teroristine valstybe“. Praėjo jau pusantrų metų, tad dar meteliai kiti (o gal ir mažiau – dabartiniai geopolitiniai procesai vis greitėja), ir L. A. Linkevičius ar kitas koks nors statytinis stovės įsikibęs į V. Putino ranką prie Kremliaus sienos ir dantytai šypsosis. D. Grybauskaitės žodžius visi „pamirš“.
Kaip ir tai, kad „Panama Papers“ yra pavardės, susijusios su prezidentės aplinka, o jos miglose skendinti biografija vis dar tebėra teroristinės valstybės paslaptis. Kol kas.
![](/static/img/logo_bottom.png)