Šios „Iš savo varpinės“ laidos pavadinimas skamba daugiau nei neįtikėtinai. Tačiau jau šiandien svetimų šiukšlių įvežimas tapo neišvengiamas Švedijai, o ir jos kaimynės per aktyviai deginančios savo atliekas atsidūrė ties riba, kuomet arba reikia savo šalyje deginti svetimas atliekas, arba išgirtosios deginimo gamyklos tiesiog sustos. Tiesa yra dar vienas kelias imti deginti juose įprastinį kietą kurą ir pašnibždomis apie tai jau kalbama.
Lietuva taip pat jau greitai gali tapti valstybe, kur reikės karštligiškai spręsti klausimą , o ką mesti į atliekų deginimo krosnis, kuomet pajėgumai pačiais kukliausiais skaičiavimais bent dvigubai viršys visos Lietuvos atliekų kiekį.
Mūsų padėtis, beje , bus gerokai kvailesnė nei skandinavų, nes šie eksploatuoja jėgaines, kurioms yra 30, 40 o kai kurioms ir po 60 metų ir jos buvos statomos tuomet , kai niekas neabejojo, juk atliekų kiekiai tik didės, o mes statysime naujas krosnis žinodami, kad netrukus neturėsime kuo jas kūrenti.
Paradoksas? Tikrai ne. Apie tai kaip moraliai pasenusi ir aplinkai pavojinga technologija asfaltvoliu skynėsi kelią Lietuvoje, kalbamės su aplinkosaugos aktyvistu daug metų kovojančiu su iš pačių aukščiausių kabinėtų proteguojama Kauno šiukšlių deginimo įmone Vidu Pociumi. Taip pat šioje laidoje ir apie tai kodėl valdžioje esantys „žalieji“ labai greitai pamiršta apie savo tariamą „žalumą“ kai tik kalba pasisuka atliekų tvarkymo tema.
![](/static/img/logo_bottom.png)