Sukanka 12 metų, kai Lietuva priklauso NATO aljansui. Nare ji tapo 2004 m. kovo 29 d. Vašingtone (JAV) deponavus Šiaurės Atlanto sutarties ratifikavimo raštus. Narystė NATO yra Lietuvos saugumo politikos pagrindas.
1979–1981 m. Afganistane kariavęs Zigmas Stankus 2008 m. išleido knygą „Kaip tampama albinosais“.
Knyga baigiama tokia ištartimi: „Tada mes negalėjome žinoti, kad (...) Vakarų ir JAV remiamas talibų judėjimas nukariaus didesnę dalį šalies teritorijos; (...) kad 1991 m. žlugs TSRS, nutrupės jos pakraščiuose eančios respublikos ir paskelbs nepriklausomybę. Tarp jų ir Lietuva.
Ir jau būdama laisva, niekinusi Sovietų invaziją į Afganistaną, vėl siųs ten savo tėvynainius tik jau kaip NATO bloko narė. Remdamasi nebe internacionalinės pagalbos reikalingumu, o taikos palaikymu. O tauta vėl tylės kaip tuos 10 metų, kol vyko mūsų karas“.
2008 m., kai Lietuva šventė 4-ąsias įstojimo į NATO metines, Z. Stankus nepriklausomam tinklalapiui delfi.lt kalbėjo: „Lietuvai abiejuose karuose šlykščiausias dalykas, kad jei NATO ir JAV armija atsitrauks tiek iš Irako, tiek iš Afganistano, bus šimtai tūkstančių pabėgėlių – koloborantų su dabartine valdžia. Ir Lietuva, kaip misijų dalyvė, gaus keliasdešimties tūkstančių pabėgėlių, kuriuos turės priimti, kvotą. Tik tada lietuviai atsibus“.
„Pirma sakydavo, kad „taip reikia tėvynei“, o dabar – „įsipareigojimai NATO“. Tai gal nereikia politikams duoti įsipareigojimų, kuriuos turi vykdyti visa tauta“, – retoriškai tada klausė karo veteranas.
„Vyrai, reikia susivokti – aš jūsų kaip karių nekaltinu, jūs vykdote savo pareigą, bet vykdydami savo pareigą, jūs dalyvaujate kitos šalies okupacijoje, nes režimą nuvertę išvaduotojai išeina, o šalyje lieka tik okupantai, kad ir kokiomis gražiomis frazėmis tą dengtų“, – paaiškino Afganistano Goro provincijoje tarnaujančiam kariui Z. Stankus.
![](/static/img/logo_bottom.png)