Raštas, kurį Lietuvos vaikų gydytojai kovo 24-ąją išsiuntė seimui, prezidentei bei kitoms valstybės institucijoms. Valdžia į jį nekreipė dėmesio, medikai negavo jokio atsakymo, jo niekas niekur nepaskelbė.PAREIŠKIMAS
Vilnius, 2012 m. kovo 24 d.
Šalyje tęsiantis smurto prevencijos prieš vaikus savaitei, valstybė parodė bejėgiškumą vieno visuomenėje šiandien ko gero labiausiai žinomo vaiko atžvilgiu.
Š.m. kovo 23 d. vykdant Kėdainių teismo sprendimą pabandyta jėga paimti vaiką iš globėjos N.Venckienės namų ir perduoti motinai L.Stankūnaitei.
Sprendžiant iš viešoje erdvėje esančios informacijos, tame tarpe filmuotos medžiagos, prieš vaiką buvo panaudotas smurtas, kai vaiko akivaizdoje buvo sumušti ir pažeminti jam artimiausi žmonės. Po pirmo nesėkmingo bandymo pasigirdo svarstymų, kad valstybės pareigūnams reikėjo tiesiog pagrobti vaiką, apgaule išviliojus iš namų, tartum sulaužius vaiko psichiką o ne ranką, būtų mažesnės „prabos“ smurtas.
Teisingumas negali būti vykdomas naudojant fizinį ar psichologinį smurtą prieš auką, kuri šiuo atveju yra dar ir vaikas.
Policijos pareigūnai ir Vaiko teisių apsaugos tarnybos darbuotojai prieš jų valią paversti abejotinų sprendimų o gal politikų spaudimo įkaitais. Teismo įpareigojimas nenaudoti jėgos prieš vaiką perduodant jį motinai akivaizdžiai pažeistas.
Kai kurių žiniasklaidos priemonių, bandančių ne atspindėti, o imituoti visuomenės balsą, ir kai kurių politikų eskaluojama nuostata, neigianti nepilnamečio vaiko teisę į savo nuomonę ir pasirinkimą, iš esmės pažeidžia Jungtinių Tautų Vaiko teisių konvenciją, kurią ratifikavo Lietuvos Respublikos Seimas, ir nukelia mus į XIX amžių, kai tik sulaukęs pilnametystės vaikas įgydavo visas žmogaus teises.
Prašau valstybės institucijų neleisti jų vardu naudoti smurto prieš vaikus.
Pagarbiai,
Prof., habil. dr. Arūnas Valiulis
Lietuvos pediatrų draugijos valdybos pirmininkas
![](/static/img/logo_bottom.png)
Kalba redaguota ekspertai.eu